11. СИСТЕМА ЗАХИСТУ ОБЛІКОВОЇ ІНФОРМАЦІЇ

11.1. Висвітлення ролі облікової інформації у формуванні економічної безпеки підприємства

Забезпечення захисту облікової інформації підприємства є важливою передумовою, спрямованою на забезпечення його економічної безпеки. Нестабільність і невизначеність економічних процесів загострюють окреслену проблему, що потребує пошуку наукових підходів до її вирішення.
Показники економічної безпеки підприємства – це найбільш значущі параметри, що дають загальне уявлення про стан економічної системи суб’єкта господарювання в цілому, його стійкість і мобільність, стан технічної бази, рівень витрат на науково-дослідні роботи, конкуренто-спроможність, імпортну залежність, відкритість для національної  економіки, співвідношення власного й залученого капіталу, ступінь достовірності звітних облікових даних тощо.
Питання захисту облікової інформації досліджуються в наукових працях українських і російських учених: Ф. Ф. Бутинця, Б. І. Валуєва, 
А. П. Дикого, В. В. Євдокимова, В. Б. Івашкевича, М. Д. Корінька, 
М. Ф. Кропивки, С. З. Мошенського, О. В. Олійник, В. Ф. Палія, М. С. Пушкаря, Я. В. Соколова.
Ураховуючи великий науковий внесок учених у розвиток теорії інформаційного захисту, слід окремо дослідити питання захисту облікової інформації в системі економічної безпеки підприємства.
Метою цього дослідження є висвітлення ролі облікової інформації під час визначення показників-індикаторів економічної безпеки підприємства, а також розроблення механізму захисту такої інформації для забезпечення її достовірності й об’єктивного відображення стану і кругообігу ресурсів у господарському процесі.
Економічна безпека підприємства (ЕБП) – це певний рівень гарантії ефективного використання ресурсів власності (капіталу, персоналу, інформації і технології, техніки та устаткування, інтелектуальних прав) і підприємницьких можливостей для стабільного функціонування й сталого розвитку. Необхідність постійного дотримання економічної безпеки об’єктивно зумовлюється наявним для кожного суб’єкта господарювання завданням забезпечення стабільності функціонування й досягнення головних цілей своєї діяльності. Рівень економічної безпеки підприємства залежить від спроможності його керівництва і спеціалістів (менеджерів) уникати можливих загроз і ліквідувати шкідливі наслідки окремих негативних складових зовнішнього й внутрішнього середовищ. Джерелами негативних впливів на економічну безпеку можуть бути: свідомі або несвідомі дії окремих посадових осіб і суб’єктів господарювання (органів державної влади, міжнародних організацій, підприємств-конкурентів); збіг об’єктивних обставин (стан фінансової кон’юнктури на ринках цього підприємства, наукові відкриття й технологічні розробки, форс-мажорні обставини тощо).
Як вважають американські вчені, економічна безпека повинна відповідати, принаймні, двом умовам: збереження економічної самостійності підприємства, тобто здатності у власних інтересах приймати рішення, що стосуються сталого розвитку в цілому; збереження вже досягнутого рівня економічного розвитку і можливості його подальшого нарощування [8, с. 34].
Економічна безпека, будучи багатоплановою проблемою, має декілька функціональних складових: фінансову (досягнення найбільш ефективного використання корпоративних ресурсів), техніко-технологічну (ступінь відповідності застосовуваних на підприємстві технологій сучасним світовим аналогам щодо оптимізації витрат ресурсів), інтелектуальну і кадрову (збереження і розвиток інтелектуального потенціалу підприємства, ефективне управління персоналом), інформаційну (ефективне інформаційно-аналітичне забезпечення господарської діяльності підприємства), політико-правову (усебічне правове забезпечення діяльності підприємства, дотримання чинного законодавства), екологічну (дотримання чинних екологічних норм, мінімізація втрат від забруднення довкілля), силову (забезпечення фізичної безпеки працівників фірми і збереження її майна), соціальну (забезпечення для своїх працівників належних умов для розвитку їхньої особистості в різних аспектах).
Для того, щоб зрозуміти зміст категорії «економічна безпека», слід дати характеристику поняттю «безпека» і визначити його суть.
У перекладі з грецької слово «безпека» означає «володіти ситуацією», тобто безпека – це такий стан суб’єкта, при якому ймовірність зміни властивих цьому суб’єкту якостей і параметрів його зовнішнього середовища є незначною, меншою за певний інтервал [1].
ЕБП можна розглядати як одну із складових загального поняття «безпека». Будь-який збиток рано чи пізно оцінюється в грошовому вираженні, тобто може бути виділена суто економічна складова збитку.
Однак, слід зауважити, що розуміння збитку або прибутку як фінансової категорії не відбиває реального стану ЕБП через те, що вона характеризує лише поточний стан фінансової діяльності підприємства.
Підтвердженням актуальності проблеми вивчення ЕБП є усвідомлення цієї актуальності керівниками підприємств і створення в організаційній структурі управління підприємствами спеціальних підрозділів для забезпечення цієї безпеки, але ці структурні підрозділи не мають розробленої і ефективно функціонуючої наукової системи оцінювання рівня безпеки, теоретичної бази своєї роботи, що істотно знижує результативність таких структурних підрозділів [2].
Можна виділити декілька підходів різних авторів до визначення ЕБП [3]:
1.	Як захист проти економічних злочинів. Дуже часто забезпечення ЕБП зводять до протистояння, захисту від різного роду економічних злочинів (крадіжок, шахрайства, фальсифікацій, промислового шпигунства і т. д.). Безсумнівно, ці загрози є дуже важливими, тому їх слід постійно аналізуватися і враховувати, але зводити ЕБП лише до цього не можна. Це поняття є ширшим і більш містким [4].
2.	Як стан захищеності від внутрішніх і зовнішніх загроз. 
Підприємство – це в першу чергу об’єкт економічних відносин. Власник підприємства вважає результатом діяльності підприємства  досягнення поставленої ним мети, яка зазвичай має економічний характер. Чи виникатимуть у процесі цього досягнення які-небудь загрози, чи вестиметься з ними боротьба, як вона вестиметься – власникові, скоріше, байдуже. Боротьба з загрозами як така найчастіше не є метою створення і володіння підприємством, ведення ним економічної діяльності. Проте міркування про економічну доцільність ведення боротьби із загрозами, напевно, викличе інтерес власника, оскільки це безпосередньо зачіпає його матеріальні інтереси, але ведення цієї боротьби потребує певних витрат, а виграш є неочевидним [5].
3.	Як стан ефективного використання ресурсів або потенціалу. Підхід, при якому уникається вживання поняття загрози у визначенні
ЕБП, базується на економічних поняттях досягнення мети, функціонування підприємства, тобто є ресурсно-функціональним підходом. У визначенні економічної безпеки підприємства за цим підходом не зазначається можливість використання некорпоративних ресурсів забезпечення ЕБП, наприклад, державних правоохоронних органів, системи регулювання торгових і виробничих відносин. Не можна також, визначити, чи є швидкий динамічний розвиток підприємства або, навпаки, застій його стабільним функціонуванням.
4.	Як наявність конкурентних переваг. Підхід, прихильники якого вважають, що наявність конкурентних переваг, зумовлених відповідністю матеріального, фінансового, кадрового, техніко-технологічного потенціалів і організаційної структури підприємства його стратегічним цілям і завданням, забезпечить йому певний рівень економічної безпеки [6]. Але сам факт наявності переваг і потенціалу без їх використання і реалізації не гарантує підприємству економічної безпеки.
5.	Як реалізація і захист економічних інтересів. Відносно більш новий підхід, що базується на реалізації і захисті економічних інтересів підприємства, визначає ЕБП як захищеність його життєво важливих інтересів від внутрішніх і зовнішніх загроз, тобто як захист підприємства, його кадрового й інтелектуального потенціалу, інформації, технологій, капіталу і прибутку, що забезпечується системою заходів спеціального правового, економічного, організаційного, інформаційно-технічного і соціального характеру» [7].
Для забезпечення стабільності самозбереження і розвитку підприємства необхідним є виявлення системи показників-індикаторів економічної безпеки, що мають науково обґрунтовані межі й певні кількісні показники. Показники-індикатори визначають на основі даних фінансового й управлінського обліку. Достовірність таких даних є запорукою об’єктивності розрахунків відповідних показників. За даними фінансового обліку і фінансової звітності проводять аналіз показників-індикаторів: рівня фінансової незалежності від кредиторів, моніторингу дебіторів, ліквідності активів, платоспроможності, структури власного капіталу, формування і використання прибутку тощо. Поряд із визначеними показниками доцільним є запровадження такого індикатора економічної безпеки, як потенціал компенсацій і запобігання збиткам. Експертні прогнози витрат, необхідні для відшкодування збитків, завданих ризиковими рішеннями й непередбачуваними ситуаціями, дають можливість оцінити і своєчасно сформувати ресурси підприємства, орієнтовані на відновлення й підтримку стабільності й стійкості його економічного розвитку, а також на попередження ризиків.

11.2.Чинники, що впливають на економічну безпеку підприємства

На функціонування системи економічної безпеки підприємства взаємозалежно безпосередньо або опосередковано впливають різні чинники та умови, які визначають прогресивний або регресивний розвиток підприємства в цілому. Наприклад, зростання продуктивності праці, перехід на ресурсоощадні технології є прогресивними умовами.
Чинник слід розуміти як сукупність взаємообумовлених активних економічних обставин і процесів, що визначають розвиток самостійних економічних напрямів діяльності, життєво важливих для забезпечення економічної безпеки підприємства. Ці процеси залежно від характеру впливу на розвиток підприємства прийнято поділяти на позитивні (конструктивні) і негативні (деструктивні). До позитивних відносять процеси, що забезпечують реалізацію інтересів власника і втілення стратегічних планів. Негативні процеси перешкоджають їх реалізації і є загрозою економічній безпеці підприємства.
Крім того, чинники, які впливають на стан економічної безпеки підприємства, поділяють на зовнішні й внутрішні.
Внутрішні чинники економічної безпеки пов’язані з розвитком економічних сфер на основі використання власних ресурсів. Система внутрішніх чинників містить такі:
– структурні, що впливають на пропорційність і збалансованість розвитку окремих складових за напрямами діяльності (основна операційна, інвестиційна, фінансова, інноваційна, соціальна, екологічна тощо);
– правові (наскільки підприємство залежіть від чинної правової бази);
– галузеві (умови виробництва і реалізації продукції та виробничого обслуговування, ціни, умови зберігання і доставки ресурсів);
– науково-технічного розвитку (рівень розвитку високих технологій, рівень модернізації виробництва, ступінь захисту прав інтелектуальної власності);
–	організаційно-управлінські (організація виробництва, методи економічного і правового регулювання);
– техногенні (технічний стан основних виробничих засобів, наявність техногенних загроз, рівень техногенного ризику, наявність систем контролю й діагностики стану техносфери);
– соціально-економічні та чинники використання трудових ресурсів (структура використання робочої сили, рівень кваліфікації і освіти працівників);
– інформаційного забезпечення (рівень організації системи бухгалтерського обліку на підприємстві).
Зовнішні чинники пов’язані із залученням ресурсів ззовні, необхідних для стабільного розвитку підприємства, що особливо є актуальним в умовах їх обмежених запасів і невизначеності. Слід визначити серед зовнішніх чинників економічної безпеки підприємства такі, що впливають на привабливість підприємства для іноземних інвестицій і окремих владних структур.
Облікова інформація – це ключовий фактор у забезпеченні економічної безпеки підприємства. Захист облікової інформації є умовою об’єктивного відображення реальної дійсності суб’єкта господарювання, що сприяє вчасному виявленню внутрішніх і зовнішніх загроз і можливих варіантів альтернативних рішень щодо їх усунення або попередження.